- Junior? - Ja, mor.
- Har du set din far? - Han henter vand. Vent på mig!
Der fik jeg dig, hvad? Bare vær ærlig.
Det er lige så nakkehårene rejser sig.
Hvad var det nu, jeg skulle? Nu ved jeg det!
Lad os så se...
Hovsa!
- Hej, Gita! - Mænd altså.
- Så du det? - Ja, men hvad var det?
- Stenhård, soltørret hyænepølle. - Javel ja.
Færdig!
Nå? Hvordan ser jeg så ud?
Rigtig smart. Helt vildt.
Det er et kunstværk. Jeg kalder det "makaroni med ost".
Den ville også passe dig, Gita. En gang nakkevoks ville også hjælpe.
- Det er et spørgsmål om koncentration. - Ja, tydeligvis.
- Perfekte vindforhold. - Naturligvis.
Ja, ja, ja!
- Billy? - Hejsa, lille turteldue.
- Hvad laver du? - Hej, Bonnie! Du ser fantastisk ud.
Hvad vi laver? Vi går rundt, tænker og taler...
- Slår hyænepøller i et hul. - Ja, det skulle jeg lige til at sige.
- Slår du hyænepøller i et hul? - Med en pind.
Med en pind? Spændende.
- Hvem fik den lysende ide? - Det gjorde jeg!
Jeg tænkte det nok. Hvad skal du lave i dag?
Hvad skal jeg lave i dag? Ved du det, Sokrates?
- Du skulle hente vand. - Nemlig!
Åh, Billy!
Du er og vil altid være et rodehoved.
Men jeg elsker dig.
Det er altså seriøst.
Sig ikke et ord. Du gik på en skønhedssalon.
Det vokser ud igen. Sådan er naturens gang.
- Jeg sagde ikke noget. - Vær ikke så idiotisk.
Det er vandet, der kommer fra bjerget. Det burde være her nu.
Jeg spiller vandet ned med min tromme.
Politikere og økonomer er samlet til den 167. klimakonference.
De er her for at undersøge de alvorlige konsekvenser-
- af den globale opvarmning.
Bufféten bliver kold.
Peter Kok rapporterer fra Thule, Grønland - porten til Nordpolen.
Det var en vidunderlig dag, Vilma.
Det har jeg hørt dig sige i præcis 714 år.
- Ved du hvad? - Selvfølgelig ved jeg det.
Vi har bryllupsdag, og jeg ville ikke have undværet en eneste dag.
Kaptajn, jeg tror, at vi er stødt på grund!
Hvad? På grund?
Der er i hvert fald sket noget.
Tiden er inde, søde, til atter at drage ud.
Pokkers.
Ved du hvad, makker? Vi stikker af, mens tid er.
Skål, min hoppende ven.
Jeg hedder Jonas. Hvad kalder de dig?
Ved du hvad? Jeg tror, jeg kalder dig Munter.
Det var ellers stærke sager.
Skål.
Livet er så stresset her. Hvad med et krydstogt?
Leve livet på bølgen blå? Slappe af og virkelig tage det roligt.
Fint. Smil, snart simrer du i en årgangsvin.
Din latterlige orm!
Død over tyrannerne!
Men hvad er det, jeg gør? Jeg glemte jo hvidløg.
Du går ingen steder. Jeg kommer igen med det samme.
O, la la!
Frihed eller døden!
Vive la France!
Adieu!
En kylling. Hej og velkommen.
- Jeg hedder Vilma. - Og jeg hedder Villy.
- Jeg hedder Jonas. - Pierre. Dejligt at mødes.
- Hvem har jeg fornøjelsen af at træffe? - Det er min ven, Munter.
Det gik lidt hedt for sig i bushen, så vi besluttede at tage på ferie.
Først var det bare Munter og jeg, men så kom Sushi om bord.
- Sushi? - Det hedder jeg.
Nå. Lad os sejle videre, du frygtløse pungdyr.
Og efter endnu fire uger på havet stødte vi på skildpadderne.
- Så bryggede vi en plan sammen. - En plan er godt. Hvad er planen?
Trækfuglene, der plejede at besøge os på øen om sommeren...
...fortalte om et paradis. - Langt borte fra menneskerne.
En charmerende tanke. Heldigt, at I traf mig.
Nu skal jeg føre jer dertil!
Der er næsten ikke mere mad. Vandstanden synker.
Nu du siger det, så er jeg lidt tør i halsen.
Vi er fortabt uden vand. Vi dør uden vand!
Mit stressniveau er helt oppe at ringe. Jeg går i panik!
- Nu skal jeg tie stille. - Jeg konsulterer oraklet.
Konsultere et orakel? Det skal nok blive godt.
O, du store orakel.
Vi beder ydmygt om råd i denne stund af frygt og usikkerhed.
Hvornår kommer der vand?
Det er endnu vigtigere end før, at oraklet tækkes.
Træstammen spiste vores sidste bananer!
Vandet kommer vel, når det kommer.
- Kommer vandet? - Bægeret falder, til det går i stykker.
- Hvad i alverden betyder det? - Du fornærmer oraklet, Billy.
Kommer der ikke vand, må vi lede i stedet for at tale med et gammelt træ.
Kaldte du mig for et gammelt træ? Han er da kæphøj. Klovn!
Du fornærmede oraklet, og nu vil det ikke tale med os.
Godt klaret, din klovn.
Min far er ikke en klovn!
Venner. Vi har alle mistet vores hjem, venner og familie.
Stjålet lige for næsen af os. Vi må finde et nyt hjem nu-
- hvor menneskene ikke er velkomne.
Han taler med overbevisning.
Pas på, folkens!
Det kalder jeg stresshormoner.
Vi har sejlet på de syv have i et rustent badekar.
Vi har været igennem frådende uvejr...
...og djævelske vinde.
Vi er så tæt på målet. Alors!
Bag disse sten ligger paradiset. Vi har snart nået vores mål!
Min far er verdens bedste. Han skal hente vand fra vandhullet.
Han skal slås mod næsehorn, bøfler og jage elefanter bort.
Din far er en klovn. Tag dig sammen.
- For ikke at tale om... - Hvad?
- Surikater er lyse. Det er han ikke. - Så er min far da bare noget særligt.
Hente vand. Intet problem!
Først jager du bøflerne væk. Så tager du næsehornene og elefanterne.
Billy!
Det er bedst og mere sikkert at lade dem drikke først.
Søde, Gita. Tag det nu roligt.
Se lige de dumme hoveder. Ingen intelligens.
Var de meget dummere, ville deres hoved eksplodere.
Boris vil drikke, så det gør Boris.
Nu drikker vi, venner.
Der var vist ingen, der sagde, at I kunne drikke først.
Taler du til mig? Taler du til mig, din enhjørning?
Kaldte han mig lige for en enhjørning?
Én slurk, og gribbene vil æde dig under den steghede sol.
- Boris drikker, når han vil. Er du med? - Nå?
- Prøv bare, så ser vi, om du er med. - Drøm videre, pizzafjæs.
Goddag. Bombe!
Okay... Hvad er 100 ton råt kød sammenlignet med naturlig charme?
Sagde en beskeden, svag, fræk...
...lille nullermand.
Forhold dig roligt, og smil.
Stort smil.
Distraher dem. Se der!
Og helt diskret... Lidt mere til farmand.
- Er der problemer, kong gulerod? - "Gulerod".
Hvem talte måske til dig?
Min far.
Junior!
Der viste vi rigtigt bøflerne, far.
Der viste jeg dem vel nok.
Så store. Så store var de. Med hatte.
Stands. Ikke et skridt læ...
- Åh, Billy. - Alt er under kontrol, turteldue.
Og her er vandet.
Åh, Billy.
Far skulle jage bøflerne væk og skaffe vand.
Herligt!
Jeg sagde, at du ville hente vand til os.
Vent, Junior.
Der er næsten ikke mere vand.
Jeg skal nok løse det.
Billy... Du er en rigtig drømmer.
- Hvad skal der blive af os? - Jeg lover, I ikke bliver skuffede.
Det er farmand, Junior, "taler med næsehorn".
- Hej, sønnike. - Hvad vil du?
Jeg ville sige, at jeg lovede din mor...
Det har jeg hørt før. Du lover altid ting, du ikke kan holde.
Smut hen til løven, eller spil på din tromme.
Eller slå hyænepøller i et hul.
Du er ikke min far mere.
Billy!
- Det skulle du ikke have sagt. - Lad mig være.
De har brug for os, Sokrates.
Okavangos skæbne hviler på vores skuldre.
Hvad har du nu spist? Tænk, og sammenlign os med evigheden.
- Vi er bare sandkorn. - Jeg er intet sandkorn. Jeg er surikat!
Min familie skal have vand. Min søn synes, jeg er en klovn.
Nu må jeg finde vand. Og du tager med.
Det lyder som taget ud af en tragisk ballade.
Den smukke, men tragiske sang om surikaten, der ledte efter vand.
Jeg kan næsten høre den. Det er min sang!
Desværre så man han aldrig igen.
Hans gamle ven, Sokrates, blev derhjemme-
- og blev gammel, mens han fredfuldt beundrede himlen.
- Så gør jeg det selv. - Tænk dig nu om.
Følger du flodlejet, kommer du til dødens dal.
Sagde du "dødens dal"? Hvordan ved du det?
Let. Jeg har været der.
Har du været... i dødens dal?
Ja, for længe siden.
Kan du se arret?
Langt inde i dødens dal bor en morderisk skygge...
- Leoparden? - Et uhyre...
...der skærer dig småstykker, inden du når at se den.
Den, der går ind i dødens dal, sætter livet på spil.
- Tager du ikke med? - Nej, Billy.
Lad os bare gøre det, vi er bedst til.
Bare dase og fordrive tiden.
Billy?
Billy? Billy!
Hvem har vi så her?
Ikke så genert. Kom lidt nærmere. Sæt dig lidt hos os.
Vi bider ikke.
- Av! Av! - Forandring fryder.
- Lidt mager i det. - Nu ikke så negativ.
Velkommen til Glædens Dal.
Jeg troede, jeg var i dødens dal.
"Dødens dal"? Hvem har dog bildt dig det ind?
Er det her dødens dal, venner?
Nej da. Det er helt absurd.
- God tur, min ven. - Vi ses senere.
Hallo? Er der nogen?
Hallo?
Jeg vidste, at du ikke ville svigte mig. Nu bliver alt godt.
Leoparden?
Væk med dig, missekat. Tilbage til kattelemmen.
- Vis knurhår, din kryster. - Vold løser intet, Billy.
Hvad er plan B?
Hvad med bare at stikke af?
Venstre, højre? Højre, venstre?
Leoparden er bange for lille mig.
En isbjø... Isbjø... rn...
En isbjørn i Afrika? Kosmisk.
En kænguru, skildpadder, et tobenet... munduhyre?
Og en kylling.
Kylling? Pardon. En gælisk unghane er ingen kylling.
Hvem er du? Hvem har sendt dig? Hvor kommer du fra? Fortæl!
Han er vist ikke den skarpeste ske i skuffen. Men han er modig.
Ligesom os.
Det var ikke mig.
- Sokrates? - Mm.
Hvor fik du det der ar fra?
Jeg var meget ung og uerfaren.
Dumdristig og meget sulten. Min bror og jeg...
- Havde du en bror? - Han hed Mambo.
Vi var uadskillelige. Vi løb om kap på savannen.
- Vi jagtede bøfler og antiloper. - Men du er jo vegetar!
Ungdommen, du ved. Jeg var bare en unge.
Selvom vi ikke måtte for vores forældre, tog vi til dødens dal.
Og der var god grund til, at de forbød det.
Det er trods alt der, elefanterne tager hen for at dø.
Men vi var frygtløse, og nysgerrigheden tog overhånd.
Mambo?
Var det... leoparden?
Nej, Billy. Det var ikke leoparden.
Det var et væsen, jeg aldrig før havde set.
Hvor uhyggeligt.
Fra den dag er mit eneste ønske, at alle savannens dyr-
- kan leve i fred og fordragelighed.
Kykkeli...
Nå. Venner, vi må af sted, inden solen står højt på himmelen.
I må fortsætte uden mig. Jeg er alt for svag.
Nej, jeg bliver her hos Sushi og skildpadderne.
Nu gælder det løven og... væsenet. De leder efter vand.
Jonas og Munter tager med.
På Eden-Paradise-Hotel finder vi deltagerne-
- til den 168. klimakonference.
Her har vi nogen, der tydeligvis ikke er spor imponeret.
Hej, jeg hedder Maya. Det er det samme hver gang.
Voksne elsker at tale og tale uden at gøre noget.
I er sikkert også nysgerrige omkring resultatet herfra.
Mine damer og herrer, velkommen til Eden-Paradise-
- som gæster på klimakonferencen.
Indvielsen af bufféten står vores egen lille maskot for.
Nemlig. Lad mig præsentere Toto!
- Vandet er spærret inde. - Hvem har dog gjort det?
Går det ikke lige lidt hurtigt?
De har hugget din idé, Billy.
Hvordan bliver hyænepølserne så runde?
Elsker det, elsker det. Cool!
Hit med næven!
Australiere!
Hvor er han sjov!
Hvad?! Jæger!
Sikke en mærkelig slags aber.
De er søde. Lidt underlige, men søde. Vi ses senere, Billy.
Hvor er monsteret?
Bombe!
Haj.
Kom. Herhen!
Du skal bare vide, jeg reddede dit liv i min frokostpause.
Nå, mine herskaber. Jeg kan personligt garantere-
- at den ulykkelige fiasko er forbi.
- Hans ører er helt røde. - Nu falder der brænde ned!
Der er intet bedre argument for et sundt friluftsliv.
Helsesuiten er kun for betalende hotelgæster.
Stærkt. Prøv den lige, Munter.
Hallo! Jeg siger bare "minibar", mine herrer.
Voilà!
Væk med snitterne. Det er bryllupssuiten.
Jeg holder udkig efter jægeren. Ham skal man ikke rulle sig ud med.
- I har bare at opføre jer pænt. - Cool.
Vent lidt! Det er bedst ikke at skyde. Dårlig publicity.
Fang den, og send den til vores kasino i Las Vegas.
Så kan vi i det mindste få gevinst.
Jeg stoler ikke på aben.
Jeg sagde jo til jer, I ikke måtte røre noget.
Hvor er lænestolen?!
Dit ukultiverede svin! Man sidder i lænestole. Man spiser dem ikke.
- Hvor er ham den lille? - Billy er i vandburet.
Nu er det nok vandpjaskeri.
Jeg arbejder her faktisk og vil ikke have ballade på grund af jer.
Jeg har knoklet for at nå så vidt.
- Hvad vil I egentlig? - Vi vil have vand.
Her er noget vand.
- Vær nu søde, og gå. - En ting til.
- Hvorfor gemmer du os herinde? - Jægeren havde slået jer ihjel.
Du er altså trods alt på vores side.
Nej, nej, nej! Jeg er født i Brooklyn Zoo.
I ved sikkert ikke, hvad det er. Undskyld, men I tager fejl.
Jeg er ikke den, I tror, jeg er, og jeg er ikke på jeres side.
Vi mangler vand. Masser af vand til os alle.
Godt, så åbner vi dæmningen, så vandet løber til jeres dal.
Så kan I gå.
Vi har skabt noget, som vi kalder en fredfyldt oase.
Den sameksisterer i harmoni med naturen-
- og det kaldes "økoturisme".
Resultatet er garanteret bæredygtighed og strømforsyning til flere byer.
Tænk på de økonomiske fordele.
Tænk, hvad det betyder for de stakkels dyr i dalen.
- De dør af tørst uden vandet. - Gå ind på dit værelse, Maya!
- Det her ved du intet om. - Det handler altid om penge.
Typisk barn.
Følg med ind i anlægget.
Jeg går hen og åbner udløbsrøret. Så kommer jeg ud igen.
Imens rører I jer ikke ud af flækken.
Som I sikkert forstår, bruger man moderne sikkerhedsanordninger-
- til de følsomme maskiner. Alt er topmoderne og hermetisk forseglet.
Man kommer ikke ind uden tilladelse.
- Sokrates! - Jeg har det lidt underligt.
Jeg kommer!
Åh nej, ikke igen!
Kom så. Vis, du er en mand.
En garde!
- Tak. - Åh nej, så uretfærdigt! Nej, nej.
- Modige veteraner, er I med? - Vi klarer os fint.
Men vi er ikke unge længere.
Jeg ser en skønhed i sin bedste alder.
Jeg er 715 år gammel.
- Villy er 12 år ældre. - Hun er ældet med værdighed.
- Min søde lille lotusblomst. - Du forstår at smigre.
L'amour.
Skildpaddernes heltemod har reddet os alle.
Men uden vand går vi den visse død i møde.
Vi er fortabt, hvis vi prøver at befri Sokrates og lukke vandet ud.
- Vi er for svage. - Vi må hente hjælp.
- Vi kalder på alle savannens dyr. - Fint, væsel!
- Hvad skal du med løven, far? - Jeg har ikke tid nu, Maya.
- Slip så den løve fri. - Umuligt. Jeg kan intet gøre.
Vi kan ikke bare slippe den løs og lade den løbe frit omkring.
Desuden har jeg allerede solgt den til et kasino i Las Vegas.
Du kom gennem sikkerhedszonen.
Mens dine venner forsvandt med vandet.
Du var heldig. Holm har solgt dig til et kasino i Las Vegas.
- Las hvad for noget? - Du scorede hovedgevinsten.
Jeg har altid drømt om at optræde i Las Vegas.
- Jeg er ikke sulten. - Drik.
Så smager det meget bedre.
- Fik du noget at drikke, mor? - Ja da.
Du er så dårlig til at lyve.
Junior?
Det er mit vandhul, krokodilletand.
Find din egen pøl, ellers får du mine horn at smage.
Jeg bruger dine horn til neglesaks i stedet.
Du er selv ude om det.
140 kg og ikke hjernecelle i deres tykke hoveder.
Jeg tæller til tre. En... to...
...tre... Løb!
Hallo! Pas på!
Mor!
Hold fast, tuttelas.
Stop!
- Har I idioter ikke andet at lave? - Øh... Nej.
Har I nogensinde tænkt på, hvorfor I skændes?
Ja da. For at... for...
- Hvad tror du, Mega? - Jeg ved det ikke.
Præcis, hvad jeg troede. Leg jeres barnlige lege et andet sted.
Forstået?
Vi går hen og taler med Angie. Hun er Okavangos præsident.
En kvindelig præsident? Ja, hvorfor ikke?
Jeg tror, jeg skal udøve lidt diplomati.
Min hud er knastør, og mine negle er sprækkede.
Min teint er ødelagt.
Øjenvipperne er så pigtråd. Enden er nær!
Vi har andre ting at bekymre os om, Gita.
Charmerende. Jeg forfalder, men der er åbenbart vigtigere ting.
- Mist ikke modet, mine dammer. - Jeg hører stemmer!
Enden er kommet, og jeg ser forfærdelig ud.
Hej. Jeg hedder... Pierre.
Pierre? Sikke et smukt navn.
Den stegende hede kan ikke få din noble skønhed til at falme.
Du lader til at være velsignet med en fortryllende næse.
En blød og silkeagtig snabel.
- Så gift dig med hende. - Vi må kalde til konference.
- Konference? - Et møde med alle dyrene.
Vi må finde ud af, hvordan jeres helt fandt frem til vandet.
Har jeg en helt? Hvem er det?
Billy?
Nogen må blæse i det store horn.
Far?
Alle dyr skal samles til noget, der hedder konference om to timer.
- Du må ikke komme for sent. - Jeg er på vej.
To timer. Den klarer jeg.
Gudskelov for genveje.
Se, hvad vi har her - letvægterne.
Du, Mega. Hvad er det, der er så sjovt, kong gulerod?
Vi er alle samlet for at tale om den knibe, vi er i.
Som I nok ved, er det her vores første store dyresammenkomst.
Under forhandlingerne må I ikke gøre hinanden fortræd.
- Det lyder fint. - Surikater er vel bare godbidder?
Ingen må røre hinanden.
Din rapport, Billy.
Her er topnyheden: Jeg fandt vandet!
Hvem gider høre på, hvad den orm har at sige?
Han er bare en mast flue på min hov.
Vandet er inddæmmet langt oppe i Leoparddalen bag de store sten.
Var det leoparden?
Nej, det er en masse grimme, nøgne væsener uden pels.
- Hvor ækelt! - Blodtørstige, hæslige uhyrer.
- De kalder sig "mennesker". - Sikke noget vås!
Hvornår er vi begyndt at lytte til en surikat?
Boris er en dum bøffel, men denne gang har han ret.
Mon ami, den surikat har udvist større mod end jer alle tilsammen.
- Store ord fra dig, din lille... - Din lille mundfuld.
Aner I overhovedet, hvad jeg har måtte udstå?
Hvor mange venner, jeg har mistet?
Alt, jeg har set, fra et mørkt fangehul-
- hvor vi sad spærret inde for at sygne hen i en lillebitte celle-
- mens vi tænkte, om vi ville ende på et grillspyd eller i en vinsauce.
Mennesket behandler os som... dyr!
Det var helt ubegribeligt.
Derfor må vi gøre noget. Vi må slippe vandet ud.
Ret mig, hvis jeg tager fejl, men vi skal da ikke igennem dødens dal, vel?
Vandet kommer jo altid til sidst. Vi skal bare vente på det.
Vandet er ikke bare vand.
Det er vores forfædres blod.
Hold dog op. Hvad snakker oldingene om?
Skildpadderne ved mere om mennesket end nogen anden.
Og sådan har det været længe.
- God... - Aften.
- Jeg hedder Villy, og... - Jeg hedder Vilma.
Vi er født for mere end 700 år siden...
...på en ø langt ude i Stillehavet.
I vores liv har vi mødt mange mennesker.
De har hugget og myrdet...
...og ødelagt alt mange, mange gange.
Vi lod det ske.
Og derfor har vi mistet alt.
Vores elskede hjem findes ikke mere.
Hvor der engang var alle slags blomster, er der nu tørt og ufrugtbart.
Hvor luften engang vibrerede af tusind fugles kvidren-
- er der nu stille.
Hvor sæler og havets dyr engang boltrede sig i bølgerne-
- er alt liv nu forsvundet.
Galápagos, vores skønne hjem-
- er nu bare en grim, sort og olieagtig masse.
Hele verden er nu bare en sort, mørk og olieagtig masse.
Bortset fra det her sted.
Men gør vi ikke noget, bliver det også bare en sort plet.
For mennesket er en tyv, der kommer om natten og tager, hvad det vil have.
Det er slangen, der æder sin egen hale for at overleve.
Men Jorden tilhører ikke mennesket.
De er bare en ynkelig lille del af den.
Mennesket har ikke skabt livets net. De er blot en tråd i nettet.
For vi ånder alle den samme luft.
Den tåge, der stiger op fra regnskoven.
De klippefulde bjerges friske vind.
De velduftende vinde efter den kølende regn.
Planterne, mennesket og alle os dyr.
Mennesket forstår ikke, at det, de gør mod Jorden-
- gør de i sidste ende mod sig selv.
Når jorden til sidst er udpint, og dyrene er jaget bort eller dræbt-
- vil mennesket herske alene over Jorden.
Alene, og i sidste ende forsvinder menneskene så også.
Men det er en ringe trøst lige nu.
For hver og en af jer går til, hvis I ikke forsvarer jer.
Der sagde du kloge ord, søde ven. Og de var velvalgte.
Det var jo dine tanker, jeg ytrede.
Det, du sagde, var større end alle tanker.
Alligevel var alt meningsløst i forhold til alle de år, jeg har haft med dig.
Vores år sammen var vidunderlige.
Dejlige.
Så dejlige.
Vilma?
Villy og Vilma sover nu for evigt.
Men de lever videre i vores drømme og i vores hjerter.
Skildpadderne er hedengangne.
Skildpadderne er døde.
Tiden er inde. Madame, vi afventer din ordre.
- Skal vi ikke først spørge oraklet? - Nej, søde. Det er allerede afklaret.
- Til våben! - Død over udyret!
Død over udyret!
Allons! Et vive la liberté!
De kunne i det mindste spørge oraklet. De viser mig ingen respekt.
Det er jo tradition. Skandale!
- Hørte du det samme som jeg? - Har vi rådført os med den fryns?
En frisør, der plaprer til højre og venstre.
Sikke en stolt hær. Det er en ære at marchere med jer.
Vi er stolte, men er vi stærke nok?
Bøflerne og næsehornene gik ikke med.
Vores soldaters heltemod kompenserer for dem.
Hold ud, Sokrates. Vi kommer.
Hvad med dem, der ikke har en bananmilkshake eller en smule vand?
Du giver mig dårlig samvittighed, så jeg hjælper dig med at flygte.
Spild af tid. Jeg kan intet gøre. Ham med geværet har nøglen.
Jeg sidder låst inde i et bur, men alligevel er jeg fri.
Du sidder udenfor, men du er ikke fri, eller hvad?
Nå. Pligten kalder.
Gå du bare. Det må være sjovt at lege abe.
Tydeligvis kødæder. Det kan man lugte på den grimme ånde.
Og vis lidt selvrespekt. Se dig lige.
Ret dig op! Frem med brystet.
Hvorfor kommer du så sent? Kalder du det disciplin?
Væk med dine beskidte grabber fra min uniform.
Tilbage til din deling. I år, tak.
Er alt i orden, min tapre helt?
Ja. Jeg var nødt til at skælde en desertør ud.
Forestillingen kan begynde!
Toto?
- Pokkers! - En yderst værdig modstander.
Helt sikkert.
Madame, jeg foreslår, vi sender en besked.
Sender en besked?
- Hvad, hvis de ikke kan forstå os? - Beskeden er utvetydig.
Hvad er det?
Deltagerne forlader konference noget rundtossede og henførte.
Kom.
Venner, vi kan ikke vente længere. Nu går vi i gang!
Der skal rulle hoveder.
Sådan har jeg aldrig hørt dig tale, Gita.
Angrib!
Hårdt, virkelig hårdt. Det kan blive vanskeligt.
- Hvad er det der? - Bøflerne.
Og næsehornene!
Der kan man se. Hvordan går det, slapsvans?
Vi ses i helvede, kong gulerod.
Sokrates? Sokrates!
- Trom, Billy. Du har fornemmelsen. - Det har jeg!
- Mon dieu! - Så I det? Det er min far.
- Billy! - Min turteldue!
Tiden er inde Billy. Til at feste!
Det er slut med hotellet. Jeg er ruineret.
- Er du glad nu? - Ja.
Se, hvor lykkelige de er.
Pierre, din passion får mig til at skælve.
Chérie, det er blot første skridt på vores livs rejse.
Fra den 169. klimakonference her i FN-bygningen i New York...
Jeg kan se, at vi måske får uventede gæster.
Dyrene tvinger os vist til at tage ansvar for vores handlinger.
Har man set mage?!
- Goddag, Ken! - Hej, min hoppende ven.
Makker, hvor er konferencen?
Hvad? Dyrekonferencen? Den er i Amerika.
Amerika? Jeg kender tilfældigvis en genvej.
Synd. Jeg kunne lige have barberet ham.
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.com